- Hva er det som foregår? -Jeg vet ikke.
- Hva skjer? -Anne og Alexis er forsvunnet.
Dr Glass ba meg analysere DNA-et til 12 frigjorte barn.
11 av dem var det ingenting unormalt med.
Men ett hadde tegn til fremmed DNA.
Trådene var flettet sammen med menneskelig DNA, som kudzu.
- Det er en plante i slekten pueraria. -Kom til poenget, doktor.
Barnet er ikke menneskelig.
Er hun en alien?
Nei, hun er en hybrid. En helt ny an.
Det er i alle fall min foreløpige analyse.
Dr Glass dopet ned Lourdes-
-og tok med seg Alexis, men vi vet ikke hvor.
Vi tok et glass vin, og det neste jeg husker-
-er at oberst Weaver vekket meg.
- Forsvant hun bare? -Det virker sånn.
- De er ikke i Charleston? -Vi har lett overalt.
Dr Glass ville ikke ha stukket av. Det ligner ikke henne.
Hun var nok redd for hva folk ville gjøre med barnet.
Anne er ikke en som slår ned folk eller doper dem ned.
Vi må gå manngard. Vi trenger 50, kanskje 100 frivillige.
Vi reiser raskere til hest.
- Oberst Weaver! -Miss Peralta.
Du må se dette i perspektiv.
Vi kan ikke sende ut 100 stykker for å lete.
Vi kan ikke sende fra oss noen.
Det dreier seg om Anne Glass og Tom Masons datter.
- Det forstår jeg. -Jeg vet ikke om du gjør det.
Det gjør jeg, men jeg må tenke på 5000 andre liv.
Hvis du vil dra og lete etter henne, har du min velsignelse.
Du vet at jeg ikke kan finne henne alene.
Det er min avgjørelse.
Da Tom ga deg ledelsen, regnet han ikke med...
At jeg skulle gjøre det som er best for Charleston?
Det var nøyaktig det han regnet med fra oss begge.
Jeg forventer ikke at du skal forstå...
...hva vi i Second Mass gikk gjennom, men vi ble en familie.
Vi stiller opp for hverandre uansett.
Det er det Second Mass står for. Det er det vi kjemper for.
Vi finner dem som har gått seg bort og hjelper dem som trenger det.
- Greit. 24 timer. -Ok.
Finner du dem, må vi finne ut hva vi skal gjøre med barnet.
Vi vet ikke hvordan folk vil reagere på et hybridbarn.
- Vi tar det når det kommer. -Ja.
Jeg hadde også en familie en gang.
Jeg forstår helt og holdent hva vi kjemper for.
Helt og holdent.
- Hva skjedde? -Vi krasjet.
- Bressler? -Død.
Dro du meg ut derfra?
Det tok ikke lang tid før de fant oss. Eller Keystone.
Du ledet dem jo dit, så de tok seg god tid.
Jeg kunne ha latt deg brenne.
Det er en muldvarp i Charleston. Alle vet det.
Men i stedet for å utsette turen til Keystone-
-ville du dra og leke med de store gutta.
Snakke med USAs president. Jeg håper det var verdt det.
Presidenten og Bressler er døde, og jeg har mistet et flott fly.
De drar. Vi må stikke.
- Bli her til de drar. -Gjør som du vil.
Hold deg nede!
Er det noe jeg kan, er det å gjemme meg for myndighetene.
Vi venter her til de har dratt.
- Dere drar ikke uten meg. -Det er ikke trygt.
Anne og Alexis er like viktig for meg.
Du får ikke bli med. Slik er det.
- Helsike. -Pass språket ditt, gutt.
- Halsa at jeg ikke fikk bli med. -Klart du skal bli med.
Ingen om og men. Matt blir med, det er en ordre.
Han kan ri sammen med meg. Jeg passer på ham.
- Oberst -Miss Peralta.
- Jeg ville ikke virke... -Jeg skjønte hva du mente.
Det jeg ville si...
Kom tilbake i god behold, oberst. Vi klarer oss ikke uten deg.
- Hun liker deg, pappa. -Miss Peralta? Hun hater meg.
Da drar vi!
Vi går. Sørover, tilbake til Charleston.
Hvordan vet du at sør ikke er i den retningen?
Mosen gror på nordsiden av trærne. Der er det mindre sol. Sør.
Du vet at det er 640 km til Charleston, i luftlinje.
Om vi går 5 km i timen, 10 timer om dagen-
-på veien... Nei, de holder øye med veien.
Fisher ga oss ikke koordinatene før vi var i lufta.
Spionen kunne ikke vite hvor vi skulle.
Men han visste at vi reiste.
Du vet at de har øyne i himmelen.
Hvorfor tok det dem så lang tid å komme seg til Keystone?
Du er kongen av kaos, Mason. Det følger etter deg.
Ikke prøv å forklare det. Du skylder meg fremdeles et fly.
- Hva har du funnet? -Blod.
Stig av hestene. Jeanne, Maggie, Hal, spre dere.
Det er fremdeles ferskt.
- Her oppe. 'Nei!
Vent, Matt.
Det er ikke Anne.
- Skittere? -Kanskje. Jeg er ikke sikker.
- Vi må begrave henne. -Vi kjenner henne ikke.
Det spiller ingen rolle.
Matt har rett. Vi kan ikke forlate henne her.
Kom igjen, Hal. Hjelp oss.
Herregud. Vi bør slå leir her for natten.
Nei, vi fortsetter. Det er lyst i et par timer til.
Nei, vi lageret bål. Vi må spise noe.
Du vet det kanskje ikke, men de tiltrekkes av ild.
Vi kan dø av været eller av sult.
Er du pysete, Mason? Det er ikke så kaldt.
- Det blir det. Lag et bål. -Hva skal du gjøre?
Vet du ikke hvordan man gjør det?
Hvis du har så lyst på et bål, kan du lage det selv.
Hvordan har du overlevd så lenge uten å kunne lage bål?
Jeg ser for meg unge Tommy Mason ute i villmarken sammen med faren.
"Se, sønn, ildens mirakel."
Jeg ser for meg unge Johnny Pope som vitset mens de andre barna lekte.
Faren min var ingen villmarksmann.
Var han for opptatt med aksjene sine?
Han eide en jernvarehandel.
Han fullførte ikke sjuende klasse, men han var flink med verktøy.
Det høres ut som min idylliske barndom.
Faren min var fyllik.
En sint, slem fyllik.
Barndommen min var langt fra idyllisk.
Kanskje bortsett fra at jeg overlevde den.
For treet.
Burde vi si noe?
Greit.
Jeg vet ikke hvem denne kvinnen var.
Hun fortjente ikke å dø på denne måten.
Hun er på et bedre sted. Amen.
Jeg er glad vi fant henne.
- Tror du hun hadde familie? -Ja, sannsynligvis.
- Hun var nok en god mor. -Ja, det tror jeg.
Hun lette nok etter mat til ungene, som en god mor gjør.
Før tok hun sikkert med seg datteren og kjøpte is-
-etter en volleyballkamp, selv om hun tapte.
Hun satt og ventet til datteren kom hjem etter den første daten.
Hun var ikke bekymret, men hun ville høre hvordan det gikk.
- Hun vil bli savnet. -Men hun vil alltid være elsket.
Vi får dekke henne.
Dr Kadar?
Roger?
- Marina. Jeg vet hvorfor du er her. -Gjør du?
Jeg tror alt er nesten ferdig.
Hva snakker du om?
Tester. Lourdes, altså dr Delgado-
-ga meg en liste over barn født det siste halvåret.
Det var åtte, inkludert dr Glass' barn.
Jeg sammenlignet DNA-prøvene.
Det er veldig viktig, men det er ikke derfor jeg er her.
Beklager. Hva er det?
Det er dette volmene bygger.
- Hvordan visste du det? -Det er ikke vanskelig å skjønne.
- Hvor fikk du bildene fra? -Det er uviktig.
Kan du fortelle meg hva disse tingene gjør?
- Utfra disse bildene? -Du er den eneste som kan det.
- Jeg skal prøve. -Det er alt jeg ber om.
- Marina. -Ja.
- Vet Tom Mason om dette? -Ja, han ba meg komme hit.
Matt.
- Jeg er ikke sulten. -Du bør spise likevel.
Tror du mamma døde alene? Som den kvinnen?
Jeg vet ikke.
Jeg håper ikke det.
- Husker du siste gangen du så mor? -Ja.
Jeg så at hun dro den morgenen, gjennom vinduet.
Jeg så bare beina hennes. Jeansen-
-og de rosa joggeskoene som pappa ga henne.
Ja, jeg husker det.
Neste gang jeg så henne, lå hun på bordet i hagen-
-etter at pappa hadde funnet henne.
En av skoene hennes manglet. Jeg skulle ha lett etter den.
- Vi kommer vel til å finne Anne? -Vi skal prøve.
Spis.
Takk for at du ikke lyver.
Med litt hvitvin, sitron og hvitløk hadde det nesten blitt spiselig.
- Lager du mat, Mason? -Nei.
Det var Rebecca som laget mat.
Jeg laget iblant frokost til guttene på lørdager.
Jeg likte lukten av bacon og poteter.
Jeg laget ikke mye mat når barna var der.
- Ja, du har to, ikke sant? -Brandon og Tanya.
Når så du dem sist?
Det var fem år før invasjonen.
Jeg og sønnen min mekket på sykkelen hans.
Han hadde en gammel Honda som onkelen hans ga ham.
Vi byttet kjedehjulet for å gi ham litt ekstra fart.
Han kjørte ned oppkjørselen, og så kom et svin i en Cadillac.
Han kjørte ham nesten ned. Jeg hadde sagt fra til ham før.
Vi fulgte etter fyren hjem. Han gikk utav bilen.
Jeg sa: "Barn leker i gata." Han sa: "Holdt kjeft."
Jeg slo til ham.
Han gikk i bakken.
Jeg begynte faktisk å le-
-for hodet hans hørtes ut som en melon da det traff asfalten.
Men jeg glemmer aldri Brandons uttrykk.
Jeg ville bare lære ham å forsvare seg selv.
Det var bare det jeg ville.
- Saksøkte fyren deg? -Nei, han forblødde i innkjørselen.
Han døde.
Jeg er ikke laget for familielivet.
Å være huseier... Det er ikke min greie.
Fengselet var enkelt. .Jeg forsto fengselet.
De andre greiene...
Jeg skulle bare ta første vakten.
Jeg er lei av frosk. Jeg tenkte vi kunne skjemme oss bort litt.
- Er det morsomt? -Det er ikke morsomt å spise slange.
- Drittsekk. -Det var en spøk, din pyse.
Tror du vi blir blodsbrødre etter å ha delt noen historier?
Løp, Mason!
De omringer oss.
Det var hyggelig å kjenne deg, Mason.
Flytt deg. Nei, jeg vet hvordan det går.
- Har du en bedre idé? -Neil
- Vil du dø? Gjør det en gang til. -La oss avslutte det.
La oss avslutte det!
Det er avsluttet. Du vinner.
Vil jeg dø? Den var god.
Tror du virkelig at vi kommer til å overleve?
- Hva er det? -Ankelen min.
La oss få tørket oss.
- Hvordan går det, Jeannie? -Jeg vet ikke.
- Hva er i veien? -Er det slik det slutter?
De klarer verken å drepe oss eller dominere oss.
- Skal de gjøre oss om til hybrider? -Jeg vet ikke.
- Du må love meg noe, pappa. -Det gjør jeg gjerne hvis jeg kan.
Ikke la dem få tak i meg, ok?
- Hva snakker du om? -Det vet du. Vær så snill.
De får ikke bruke meg til... Lov meg at du ikke lar dem ta meg.
Aldri. Det lover jeg.
Stig av hestene og spre dere. La oss se om vi finner noe.
- Går det bra? -Ja da. Hvordan det?
Du har bare oppført deg merkelig.
Dette gir ikke mening. Anne og babyen kan være hvor som helst.
Hvis Anne ikke vil bli funnet, vil vi ikke finne henne.
- Vi må jo prøve. -Ja, vi må vel det.
Skitter-spor.
Noen spor etter mennesker også.
De har tatt henne.
Opprørerskittere har spioner i Espheni-systemet.
- De kan finne Anne og Lexi. -Hvis de fremdeles er i live.
Anne og lillesøsteren din er helt sikkert i live.
- Hvordan vet du det? -Var de døde, hadde vi funnet dem.
Vi gir aldri opp håpet. Ikke du heller. Det er en ordre.
Når vi kommer tilbake, sender vi ut opprørerspionene.
Vi drar hjem.
Gi meg beltet.
Det må ha vært en sporingsinnretning på flyet.
- Hva mener du? -Det var slik de fant Keystone.
Du må slutte å tenke på det. Det spiller ingen rolle.
Nå strammer jeg den. Vi må komme oss av gårde.
Vi ser om du kan stå på den. Går det bra?
Vi har ikke noe valg, Mason.
Vi må dra, Mason.
Vi kommer til å dø her. Vi må dra nå.
Kom igjen, jeg drar ikke uten deg.
Det skjer ikke. Prøv en gang til. Kom igjen.
Gå. Du fikk viljen din. Du kan gå ut av skogen.
Det kommer ikke til å skje.
Du skal komme deg opp og kle på deg, og så drar vi.
Du skylder meg et fly.
Det er grunnen til at jeg drar deg ut herfra.
Hva skal du med fly? Du har motorsykler og biler.
Du kan forlate Charleston når du vil.
Jeg kan ikke gå glipp av eventyret.
Det må være fint å være John Pope og leve et liv helt uten ansvar.
Du har ikke pliktfølelse, og du føler ikke anger. Så fint!
Du er falsk. Du bløffer.
Du er feig. Jeg kommer til å dø her.
Du kommer også til å dø her, for du tør ikke å gå uten meg.
Jeg liker ikke det ansiktsuttrykket.
- Det gir ikke mening. -Hva gir ikke mening?
La oss si at du trengte strøm til en brødrister.
Kjøkkenmaskiner bruker 300-900 watt.
Da hadde jeg gitt deg det.
Jeg hadde ikke laget et system som gir 25000 watt-
-som er nok til en smelteovn, for det hadde vært å overdrive.
Hva ved innretningen er overdrevet?
Denne tingen er forbundet, som en enorm akkumulator.
Den lagrer energi.
Hvis våpenet bruker plasmaarmering, og det tror jeg det gjør, så...
...ville det aldri trenge så mye kraft. Ikke på langt nær.
- Det hadde vært... -Det hadde vært å overdrive.
- Er det ikke hva vi tror det er? -Eller hva volmene sier at det er.
- Hva sier volmene at det en? -Jeg vet ikke.
Tom Mason ba deg ikke undersøke dette, hva?
Nei, han gjorde ikke det. Han skulle ha gjort det.
Han skulle ha fortalt det til oss.
Takk, doktor. Du forteller det vel ikke til noen?
Det er nok best.
Jeg har DNA-resultatene hvis du er interessert.
DNA-resultatene fra de nyfødte barna.
Alle er negative, bortsett fra Glass-jenta.
- Det er bra. -Ja, jeg tror det.
Jeg tror det er veldig bra.
Pappa, du må komme deg opp. -De er her, vi må dra.
- Hvor er Anne og Lexie? -De trenger deg.
Du må komme deg opp nå!
En av dere får ikke dra hjem i kveld. Blir det deg eller deg?
Det er én ting jeg liker dårligere enn deg, Mason.
Det er skittere.
Nesten framme.
Det er ingen Harley, men den får duge.
Det er bensin på tanken. Vi bør komme oss nesten helt hjem.
De som eide denne kjerra, var ikke interessen i fin mat...
...men de hadde et fint lager med 12-kalibers kuler.
Her.
Støtdemperne er drittdårlige.
Den er for mamma.
Har du merket at vi aldri snakker om henne lenger?
Hvorfor ikke det?
Jeg vet ikke.
Hva er i veien?
Jeg vil ikke bli alene, Ben.
Som den damen. Jeg vil ikke det.
Jeg vil ikke dø med ansiktet mot bakken-
-og bli begravd av fremmede.
- Stopp! Ikke kom nærmere! -Ikke skyt!
Det er Tom Mason. Vi kommer inn.
Det er president Mason.
- Hva skjedde, sir? -Vi gikk tom for bensin.
- Hvor lenge har jeg vært borte? -I to dager.
- Hvor lenge har du sittet der? -I to dager.
Jeg overlevde. Beklager å måtte skuffe deg.
Jeg tenkte vi burde samordne forklaringene våre.
Du reddet meg, jeg reddet deg. Jeg mener vi er skuls.
Å ende på uavgjort er som å kysse søsteren sin.
Det var et syn for såre øyne.
Det er godt å bli sett.
Pope fortalte at general Bressler reddet livene deres.
- Nytt fra Cochise eller presidenten? -Radiotaushet
- Dere har vel kontakten volmen? -De leter etter ham.
Hei. Velkommen tilbake.
Jeg har hodepine, men ellers er alt vel.
Hvis det er greit for dere, har jeg en forretning å drive.
Den som scorer neste gang, vinner.
- Hvordan føler du deg? -Som etter en flystyrt.
- Når kan jeg skrives ut? -Ikke før om noen dager.
Du var dehydrert, og det vil ta noen dager før du kan gå på ankelen.
- Pappa! -Hei.
- Hei. -Det er godt å se deg igjen, pappa.
- Jeg er glad du klarte deg. -Ja, jeg også.
Hvor er Anne og Alexis?
Dan, hvor er Anne?
Dette er ikke lett å si, men Anne og Alexis er savnet. Forsvunnet.
(Norwegian)